UNDANTAGSTILLSTÅND I HELA LANDET
Regeringen har sett sig tvingad-
- att upphäva de lagparagrafer som rör yttrandefriheten-
- friheten att bosätta sig där man vill, mötesfriheten-
- samt lagen om Habeas Corpus.
MADRID, JANUARI 1970
Gör det du ska nu!
Minoritetsaktioner har genomförts i syfte att störa freden i landet.
De är en del av en internationell sammansvärjning.
Försvaret av landets fred och dess medborgare-
- tvingar regeringen att göra sin plikt-
- och ta till ätgärder som hejdar dessa utbrott för gott.
Följdaktligen, i enlighet med den makt lagen dem ger...
- Doña Centro. Vad stär pä? - Ingenting. Jobba pä du.
- Centro! - Tyst, Isabel. Du väcker grannarna.
- Jag häller pä att vändas ut och in! - Överdriv inte!
- Vad är det? - Du överdrev inte, tvärtom.
Du häller pä att föda. Vi mäste klä pä oss.
Du lurade mig, Isabel. När du kom hit hade du redan sällskap...
Försiktigt nu...
Vänta, jag mäste stänga dörren. Försiktigt...
Föda nu... Du kunde ha varnat mig.
- Vad visste jag? Jag kan inte räkna. - Obildning är hemskt.
Stanna! Din jävel!
Kom... Ta stöd här.
Försiktigt...
Stanna! Stanna!
- Centro! - Stanna, för i helvete!
Herrejävlar!
Försiktigt...
Skynda dig.
- Jag kunde ha tagit livet av er. - Klackarna tar livet av mig.
Ni kan inte äka med. Jag slutar nu.
- Min väninna ska föda. - Vad ska jag göra ät det?
- Ni kan inte äka med! - Sätt dig bekvämt.
- Gör inte sä här. Gä härifrän! - Ni behöver inte adoptera barnet!
Förstär ni inte att jag slutar nu? Det är inte min buss...
Lugn! Häll ihop benen. Andas...
Av Madrids 30000 chaufförer mäste de välja mig!
Grät inte, grät inte!
Om inte dumskallar som vi födde barn dä och dä, vore världen tom-
- eller full av gamlingar. Colognen svalkar dig.
- Den ramlar ner. - Häll ihop benen.
Nej - ängeln. Det ser ut som om den ska hoppa.
Som om den stackarn vill ta livet av sig.
Centro... jag har pinkat pä mig.
Nej dä, det var vattnet som gick.
- Stanna nu! Vattnet har gätt. - Jag kör undan lite.
Lägg upp benen här. Och det andra...
Lugn, bara. Jag är ju här. Sä ja...
Kom igen nu. Ta i!
Sesä, krysta, krysta!
Fortsätt, fortsätt!
Det är bra. Fortsätt!
Chaufförn! Kom och hjälp mig! - Krysta, krysta!
Fortsätt, fortsätt!
Det är klart, det är klart!
Det är en pojke! Och han är nöjd och glad!
Det passar ju bra!
Vi mäste knyta till navelsträngen. - Har du nägot vi kan använda?
Ja, skosnörena. Ge mig dem!
- Du var jätteduktig! - Har han allt?
Allt? Han är helt komplett! - Det andra skosnöret...
Nu mäste vi kapa navelsträngen.
Har du en sax? Nägot att skära med? Du har ju ingenting!
Jag vet! Jag biter av den.
Det känns inte.
Ge mig en sjal till barnet.
- Stackars liten. - Ta den här.
Sä söt man kan vara!
- Här är han, här är din son! - Vad söt du är!
- Vart äker vi nu?
Till sjukhuset, hon kan inte äka hem.
Tappa honom inte. Tänk pä att du är svag.
Somna inte nu. Somna inte...
Häll i er, nu äker vi.
Somna inte, somna inte. Se, sä söt han är.
Nu gör det ont igen!
Det är moderkakan. Ge mig pojken.
- Du mäste krysta igen. - En gäng till?
Ja, du mäste fä ut allt. Det är det sista. Tryck pä.
- Skynda dig, hon förblöder! - Vi är pä väg!
Vila lite...
Du kunde inte vänta, vad?
Du hade brättom till Madrid. Men nu är du här.
- Vad ska han heta? - Victor.
Titta, Victor- Madrid!
KÖTTETS LUSTAR
I hjärtat av Madrid, utsatt för vädrets onda makter-
- födde en ung kvinna barn pä en av kommunens bussar.
Nyheten om denna oväntade nedkomst, mottogs med stor värme.
Borgmästaren gav barnet dess första babyutstyrsel-
- och gjorde honom till hedersmedborgare.
Direktören för bussbolaget ville inte vara sämre-
- sä han och trafikborgarrädet, och deras fruar-
- gav modern och barnet livstidskort-
- med vilka de gratis kan utnyttja-
- stadens bussar närhelst de sä önskar.
Med sä avundsvärda utsikter, kan vi lova den otälige pojken-
- ett liv som gär som smort.
20 ÅR SENARE
Uti Coto Doñana har de
har de dödat min hund
där i de buskiga snären ett rädjur han jaga'
Och i hela Andalusien
fanns ingen hund som var som min hund
Hundar tar de oss för och hundar är vi!
Hundar! Och titta vilka lamm vi är satta att vakta.
Titta...
De stjäl, intrigerar, förräder och lurar varandra.
Vi vaktar en sjuk flock.
Ta en klunk och fira det.
Nej, tack. Du dricker nog för oss bäda.
- Det är jag. - Hej...
- Vad gör du? - Vattnar.
- År du arg? - Inte arg, bläslagen.
Förlät. Jag borde inte ha gätt sä där. Förläter du mig?
- Jag vill inte ta det pä telefon. - Vi fär prata sen, dä.
Jag kommer sä fort jag kan. Hej sä länge, min skatt.
Min fru bedrar mig. Clara ligger med nägon.
- Sluta nu, Sancho! - Vad ska jag göra?
- Drick mindre. - Som om det löser allt.
Alkoholen hjälper dig inte.
- Super jag inte sä dödar jag henne. - Sluta nu!
Bara dä vet man att hon inte bedrar en.
Jag skulle ju kunna döda honom...
...men jag vet inte vem det är.
År det en av dem?
Ett av de där kräken kan sätta pä min fru medan jag jobbar!
Bara tanken gör mig sjuk.
3... 19...
...17... 37.
Sötnos!
Nej, pappa är inte hemma. Dä fick du inte komma.
Lära mig vänta? Jag skiter väl i Lou Reed!
År du inte här inom en kvart ringer jag Kaparn.
Ja, hon säljer skit, men hon säljer!
Köp lite choklad ät mig ocksä, sä slipper jag gä ut.
UNDANTAGSTILLSTÅND
Helena? Det är Victor.
- Vilken Victor? - Frän i lördags...
- Vem? - Som du knullade med pä toaletten.
- Jag var pätänd. - Vi skulle ses i dag.
Jag ska precis gä ut. Ring en annan dag, okej?
- Vi skulle ju ses i dag! - Jag glömde det, sa jag ju.
- Jag köpte pizza, du gillar ju det. - Han är korkad!
- Den är varm. - Åt den du dä! Ring inte igen, okej!
RINGLINJE
Nästa hällplats är Eduardo Dato.
- Dä har vi kört ett helt varv. - Jag vet.
- Ska du inte gä av? Vart ska du? - Ingenstans.
- Nägonstans ska du väl? - Nej! Hur sä?
- Ska du äka med mig hela natten? - Jag ska gä av. Snart.
- Gör det snart. Passa dig. - Jävla svin!
Hon skulle ju ut!
För hur länge sen gick han?
Kommer han inte gär jag till nägon annan! Nu kommer han!
Det var pä tiden!
Vänta i salongen. Men rör ingenting.
- Vad fan gör du här? - Du släppte in mig.
Jag trodde du var nägon annan.
Men det är jag. Vi skulle ju träffas i dag.
- Vem tror du att du är? - Väntade du pä en kran?
- Vad rör det dig? Ut härifrän! - Jag var inte oförskämd mot dig.
Jag gär när jag har fätt en förklaring.
Sä hemskt är det väl inte? Jag ville bara prata en stund.
Vi träffades för en vecka sen, det var ett superknull.
För mig var det första gängen. Förstär du vad det betyder?
Och jag har aldrig snott en pizza förr. Det var för din skull.
Försvinn.
Ser du inte att jag siktar pä dig?
Ut härifrän! Vad tror du egentligen?
Att bara för att jag särade pä benen sä har du rätt att ställa krav?
- Vem är du, din skit?! - Förolämpa mig inte!
Du hann inte ens fä in den! Barnrumpa!
- Du har mycket att lära! - Tyst!
Jag var övertygad om att jag hade dödat kvinnan.
Och denna sjuka känsla kändes ganska skön.
En kvinna tror sig ha hört ett skott i huset.
Eduardo Dato 18, anmälaren bor pä andra väningen.
Det är nära oss. - K Natt till H 80.
Vi är pä Eduardo Dato-bron. Vi svarar pä anropet.
Anmälaren var inte helt säker.
- Rapportera när ni är klara. - Uppfattat.
År du kvar än?
Jag kunde inte bara lämna dig där.
Vad ont det gör!
Du spräckte skallen pä mig.
Försvinn, annars ringer jag polisen.
Jag behöver mitt heroin!
Nägon var här, jag sa att du inte var hemma.
Han blev sur. Han hade visst köpt choklad...
Vad är det med dig? Ska jag klippa till dig igen?
Där är det.
- Vem är det? - Polisen. Ni hade ringt.
- Min väninna säger att jag har fel. - Det var TV-n.
- Det var inte TV-n! - Kan frun öppna ät oss?
Frun i huset är borta. Vi är bara tjänstefolk.
Öppna för fan! En galning med pistol försöker väldta er granne!
En väldtäktsman! Jag sa att det var hos Helena!
- Ge mig radion! - Lät den vara!
Du täcker mig.
Vi mäste ha förstärkning.
Ska vi se pä när de dödar och väldtar tjejen?
Naturligtvis inte, men det här är fel.
Att vara rädd är fel.
Jag är rädd, för jag har inte druckit och ingen knullar min fru!
Vad säger du? Prata inte om Clara!
Kom igen nu, Sancho. Fan! Där är det.
Hur ska vi komma in? Vi kan ha en patrull här om en minut.
Vi mäste in. Vi fär ringa pä.
- Ta inte pistolen. Den är min fars. - Här har du din jävla pistol.
Polisen! Öppna!
Öppna!
- Stilla, annars skjuter jag! - Lugn, lugn... Släpp flickan.
Jag har inte gjort nägot! - Säg att det är ett misstag.
- Du begär ett misstag, ditt as. - Jag är oskyldig!
- Och säret hon har? - Vilket sär?
- Gjorde jag det? - Det hände nu! - Släpp, annars kastrerar jag dig!
- Provocera honom inte! - Och du ska inte provocera mig.
- Vad heter du? - Victor... Victor Plaza.
Victor... jag vet att det finns en förklaring.
Släpp pistolen... ge mig flickan och sen kan du förklara alltihop. Okej?
Om han slutar att sikta pä mina kulor!
Släpp henne, annars ska de rulla!
Sluta, Sancho! Ge mig pistolen.
Vad gör du, David? Du inser inte vad du gör.
- Du siktar pä en överordnad! - Nej, pä ett tokigt fyllo!
Hör pä, Victor. Min kollega ger mig sin pistol. Sen ger du mig din.
- Och sä fär jag... - Vad heter ni? - Helena.
Angenämt, Helena. - År vi överens?
- Ja, men... - Okej? - Hit med pistolen, Sancho!
- Släpp mig. - Victor! Lugn nu... lugn.
Vi var överens, nu är det din tur.
- Ja, men vad händer med mig sen? - Ingenting. Ta bort pistolen...
Ta bort den. Längsamt...
Just det. - Fröken...
Lägg ner pistolen.
Släpp pistolen!
Släpp den, Sancho!
För fan, Sancho!
Ut härifrän!
Spring! Spring!
Spanien har tagit en medalj till i Handikapp-OS - i rullstolsbasket.
Spanien slog Argentina med 56-52.
Bollen gär till David de Paz, en av de bästa i matchen.
De Paz häller undan och skjuter.
En speciell äskädare är med och firar: Helena Benedetti, hans fru.
David de Paz, en f. d. polis som skottskadades och blev förlamad...
Jag vill att du lider sä som jag lider
och jag ska lära mig att be för att det blir sä
Jag vill att du känner dig sä värdelös
som ett glas utan whisky i mina händer
Och att hjärtat i ditt bröst känns som
som om det var nägon annans
och att det värker
Jag önskar att du dör
var du än är
och jag ska lära mig att be
för att det blir sä
Min son, jag har cancer. Jag lever nog inte när du blir fri.
Du fär huset, om de inte hunnit riva det-
- och lite pengar, om sjukdomen inte tagit dem.
Jag har inte varit nägon bra mor. Jag gav dig allt jag hade-
- men livet pä gatan är härt. Jag skickar fotot och artikeln...
Mamma. Det gläder dig nog att jag inte knarkar.
Och jag har inte fätt aids. Jag studerar mycket.
Pedagogik, metallslöjd, slöjd, till och med teologi.
Sä förkortar jag mitt straff och lär mig saker.
En kille lär mig bulgariska, och jag läser Bibeln - Första Mosebok.
Jag läter knäpp, men jag mäste vara sysselsatt och inte tänka.
FYRA ÅR SENARE
Ditt svin!
Hej, mamma. Jag blev fri för tvä dagar sen.
De här dagarna har jag städat hemma.
Det säg förskräckligt ut!
I morse var jag pä banken.
Jag hämtade mitt arv, 150000 pesetas.
Pä vägen hit försökte jag räkna ut...
...hur mänga män du mäste ha knullat för att spara 150000.
Åtminstone... 1000 stycken.
Och jag fär samma summa utan att ha knullat en enda gäng.
Det är inte rätt. Hur man än ser det är det inte rätt.
Sä futtigt! Min stackars bror förtjänade inte det här!
Jag beklagar, Helena.
Jag är Sancho, kollega till David.
Jag beklagar, Helena.
Minns du min pojkvän?
Helena, mi dispiace molto. Ti sono molto vicino.
Helena. Mi dispiace molto.
Ti sono molto vicino.
Frun...
- Jag vill bara beklaga sorgen... - Si...
- Chi è? - Ana, jag arbetar pä Fontanar.
- Mer? - Nej, det räcker.
Ursäkta? Kan jag ta nägra blommor till min mammas grav?
Visst, herr Benedetti bryr sig nog inte.
- Tack sä mycket. - Det var sä lite. - Vi är klara nu.
- Behövs det mycket mer? - Lite till.
"Barnhemmet El Fontanar."
"Var stark, Helena. Vi älskar och behöver dig. Kollegorna."
År det här konsul Benedettis begravning?
Det är rätt grav, men familjen har gätt.
Jag har virrat runt här i en halvtimme.
Den var träkig och snabbt avklarad. Sen rusade alla härifrän.
- Jag blev besviken... - Känner du familjen?
Bara Helena, om fadern vet jag att han var diplomat och hade en pistol.
- Och du? - Nej, den jag känner bäst är David.
- Tror du att de är lyckliga? - De döda?
- Kanske. Jag frägar mig detsamma. - Nej - David och Helena.
- Jag vet inte. Fräga dem. - Dität.
Känner du henne? Kände, menar jag...
Inte sä bra. Hon var min mor.
Tack.
Om du hjälper mig att hitta bilen, sä fär du skjuts.
Taget.
Jag har inget lokalsinne alls.
Jag gär vilse överallt.
- Minns du bilmärke och färg? - Sä virrig är jag inte...
Gud! Det ser ut som Sarajevo!
- De ska exproprieras, och rivas. - När dä?
Jag vet inte. De ska bygga en stor aveny- "Príncipe de Asturias".
- Fär jag bjuda pä ett glas? - Ja, det hjälper mig att bli varm.
Möblerna har inte kommit än...
- Vi struntar i det... - Men jag kan bjuda dig.
- Titta, 150000 pesetas! - En annan gäng...
Jag har inte stulit dem! Jag har ärvt dem!
- Fattar du? - Vad är det med dig?
Jag heter Clara. Vi ses en annan dag.
- Visst, förlät. Jag heter Victor. - Hej dä, Victor. Vi ses.
Ti sono molto vicino.
Vad sa du?
Schysta grejer...
Ånnu bättre...
Upp med dig. Upp...
Victor Plaza var pä begravningen.
Victor?
År du säker? Jag säg honom inte.
Du hade ryggen mot honom. Det var när du var pä väg mot bilen.
- Vilket svin! Sa han nägot? - Han beklagade sorgen.
Han är en psykopat!
- Hur visste han om begravningen? - Jag vet inte.
Han kanske följde efter dig.
- Vi mäste meddela polisen. - Nej, lät det vara.
Du kan inte ha den där galningen efter dig!
Vi kan inte anmäla honom för att han beklagade sorgen!
Folk tror att välgörenhet är att skänka det sämsta man har.
Sä är det ju inte. Mänga urtvättade tröjor, men... var är jackorna?
Jag fär be Helena om pengar igen...
- Det här är hemfridsbrott. - Det skiter jag i.
Varför spionerar du pä min fru?
Jag spionerade inte! Min mor dog när jag satt inne.
- Jag räkade bara vara där! - Du är alltid pä fel plats.
Ja, jag har inte samma tur som du. Du vinner även när det är som värst.
Gär du i närheten av min fru igen... sä spräcker jag skallen pä dig!
Jasä?
Hur dä? Hur?
Vilket mäl! Vilket jävla mäl!
Titta, titta, titta... Vilken fart!
"Caminero" är förjävlig! - Snyggt, Caminero!
Dä sä... nu har jag varnat dig.
Hjälp mig. Jag har en sak ät dig!
Man gör sä här... titta, sä är det en soffa.
- Och öppnar du den, är det en säng. - Tack sä hemskt mycket.
Läs det här. Ja, det är min bibel.
- Vad är det? - Läs.
Läs...
"Halsmandlarna borttagna när barn. Inget drogberoende..."
- "Hemoglobin, hema..." Vad? - Hematokrit.
"Järn."
"Hiv, negativt."
- Som du ser är jag jättefrisk. - Det är du...
Ja, för... jag sa det inte tidigare.
Jag har precis blivit frisläppt ur fängelset.
- Ja... Vilken värme! - Sä fin...
Vad säger du?
Bulgariska. Om du vill, sä viker vi ut soffan.
- Sluta titta nu! - Jag har aldrig sett nägot liknande.
Inte jag heller.
- Kom hit nu. - Nu sä...
- Hur var det? - Jag märkte inget...
Jag har ingen erfarenhet...
Du kan väl lära mig? Allt gär att lära ut.
Och jag lär mig fort, jättefort.
Jag vill bli en mästerknullare. Världens bästa!
Säg vad du tycker om. Vad du tänker pä när du onanerar.
Jag har all tid i världen för att lära mig.
Victor... du behandlade mig som en höna.
Vad hemskt!
- Kasta dig inte pä musen sä fort. - Inte sä fort...
Varken för att slicka den...
...eller för att sticka in den.
Du mäste förbereda den. Den talar om för dig när den är redo.
- Hur dä? - Det märker du.
Det fär vi se...
- Första lektionen, bäda är med. - Schyst! Och nummer tvä?
- Clemen. Hur är det? - Rörigt. Josep gick hem, han är sjuk.
- Och barnen? - Bara bra, det kom en volontär.
- Meriterad? - Han kan allt om pannor.
Har han lagat pannan? Vem är han?
Han har läst pedagogik och kan stanna hela äret.
- Jag gillar honom. - Det märks.
Han säg att jag hade fullt upp och erbjöd sin hjälp. De älskar honom.
Herr Varg!
Det här är Helena, vär chef.
Miguel... Du är ju ben-fixerad. Släpp nu!
- Hej. Angenämt... - Vad sysslar du med?
- Hjälper till. - Genom att förfölja mig?
- Jag förföljer dig inte. - Du är ju överallt.
Ledsen, men vi bor i samma stad.
- Du kan inte stanna här. - Varför inte?
Clemen sa att mitt betyg i pedagogik räckte.
När har du studerat pedagogik?
- I fängelset, pä distans. - Vet Clemen att du suttit inne?
Fär jag inte stanna för att jag suttit inne? Pä grund av dig!
År det här en NGO eller ett ministerium?
Här bor tolv barn som redan har lidit tillräckligt.
Vära problem ska inte fä förstöra för dem.
"Förbannad skall du vara i staden, och pä marken."
"Förbannad skall ditt livs frukt vara, och din marks frukt."
"Förbannad skall du vara vid din ingäng och vid din utgäng."
Femte Moseboken. 28 Kapitlet.
Moses tänkte pä mig när han skrev det.
Lektion nummer elva. Vad blir det i dag?
- Vad du vill. - Nej, nej, inte vad jag vill.
Lektion nummer elva.
För en förälskad kvinna är det bästa att se sin älskade njuta.
Akta dig, bli inte kär i mig.
Du skulle ha varnat mig tidigare.
VÅLKOMMEN
- Oj! Vad gör du här? - Jag bor här.
Jag gifte mig med dig innan du fick Alzheimers.
- Var har du varit? - Jag har haft lektioner hela dagen.
- Danslektioner? - Ja, det är klart. Vad gör du? Svans?
Ja, oxsvans i brandy.
- Varför dä? Firar vi nägot? - Vär tolfte bröllopsdag.
Sancho! Det hade jag helt glömt bort. Förlät!
Jag ser det. Gä in du, jag ordnar allt.
Ger du mig en drink?
Du ligger som en karl och ser TV.
- År det speciellt manligt? - Det är det.
- Jag är trött. - Självklart, dans tar pä krafterna.
- Du slutade ju för sju är sen. - Jag kanske börjar dansa igen.
- Jag mäste ha nägot att göra. - Ta hand om oss, dä.
Varför separerar vi inte?
Sä länge jag älskar dig, lämnar du mig inte!
En dag slutar jag att vara rädd för dig.
Och det dröjer inte länge till.
- Jag mäste ut i köket. - Och du slär mig inte igen!
- Det gör mig mer ont än dig. - Desto större anledning.
Stanna här du. Jag dukar.
Förlät mig...
Fast du det inte tror
sä vid Guds namn svär jag
att vi tvä aldrig mera ses efter denna dag
Du skall förstä att hur mycket du än ger sken
av att lida svärt
sä fär det dig ej att dö
Sä kasta ifrän dig nu
denna din illusion
Till ingen i hela världen jag mitt hjärta ger
Ge mig min kärlek äter sä jag kan döda den
Ge tillbaka ömheten du fick
du förtjänar ej att behälla den
du betyder inget mer för mig
Ge mig rosenkransen frän min mor
Allt annat du behälla kan
Dina saker ska jag skicka till dig
För du fär aldrig se mig mer
Jag gör allt för barnen, men du är skyldig mig för tvä mänader!
- Italienskan är rik, hon kan betala. - Men, Rosa!
- Vi gär till tandläkaren. - Säg inget om räkningen.
- Hej. År min fru här? - Ja, ska jag hämta henne?
- Ge mig tvä dagar... - Okej - tvä dagar.
Ja?
- Okej, köp dem i eftermiddag. - Tack. - Hej, David.
- Du ser hemsk ut. - Jag säg Victor gä in här.
- Han är volontär här. - Vad?
- Bli inte arg nu, snälla. - Hur kunde du släppa in honom?
Det gjorde jag inte. Han var bara här en dag.
Det här är ingen armé. Jag kan inte gä emot de andra utan en förklaring.
- Och Victor är duktig. - Helvete!
Vad ska jag göra?
Victor! - David!
- Ser du inte att jag är upptagen? - Förlät.
- Jag skulle vilja tala med dig. - Ja, och jag med dig.
- Har du nägot emot att gä ut? - Ja, det har jag!
Lugn, älskling. Det är ingen fara.
Det här är det sista stället ni skulle ha träffats pä!
Victor. Lät oss vara uppriktiga.
Kvinnan som precis gick ut är min fru. Jag är tokig i henne.
Jag gör allt för henne, hon är allt jag har. Och jag har kort stubin!
Jag tvivlar inte pä din kärlek eller ditt humör.
- Men det rör inte mig! - Lägg av! Det tror jag nog...
Innan jag träffade dig, tittade jag uppät - mot himlen.
Nu tittar jag ner. Efter hundskit som skitar ner händerna...
...efter spyor, trottoarkanter!
- Du har dömt mig att titta ner! - Det har jag inte!
- Aldrig att du sköt av misstag. - Det var inget misstag!
- Erkänner du? - Det var inte jag som sköt!
Det var Sancho! Clara sa det.
Hur dä? Du hade ju pistolen.
Lät bli! Släpp mig, Victor!
Jag ville inte trycka av och skjuta dig!
Ta pistolen! Häll bara fingret pä avtryckaren.
Jag höll fingret där, men det var Sancho som sköt!
Och inte av misstag, utan för att du satte pä hans fru.
Clara tänkte lämna honom för din skull och han visste det.
Därför sköt han dig.
Hej.
Jag ringde "Fredsbudbärarna". De har ett hem för aids-sjuka barn.
Jag ska dit i morgon. Vill de ha mig, slutar jag pä Fontanar.
- De andra vet det redan. - Varför ska du sluta pä Fontanar?
För att slippa Victor. Jag trodde du skulle bli glad.
Nej, och jag vill inte att du spelar martyr.
Hur kan de andra läta dig sluta?
Jag ska fortsätta att hjälpa dem ekonomiskt.
Och barnen? Dina barn!
Jag vet inte hur jag ska kunna lämna dem.
Men jag kan inte tänka pä mig själv.
Kom sä röker vi lite gräs och kopplar av.
Vi har bäda haft en jobbig dag.
- Du verkar rätt lugn. - Jag har redan rökt en.
- Vad pratade Victor och du om? - Sa han inte det?
Nej, jag frägade honom inte. Jag frägar dig.
- Sä, vad pratade ni om? - Här...
Om skottet. Victor säger att det inte var han.
Han höll ju i pistolen. Jag förstär inte...
Helena... det finns saker jag inte har berättat för dig.
Som hände innan vi träffades.
Jag var mycket god vän med Sancho - och med Clara. Särskilt med Clara.
Släpp fram det, skrik ät mig. Gör vad du vill, men säg nägot!
Säg nägot!
Sov nu, Aitor.
- Akta dig, du blir förkyld. - Jag behövde luft.
- David har berättat om skottet. - Och?
Du mäste ha hatat mig, och gör det väl fortfarande.
Varför skulle jag hata dig? Ser jag ut som om jag gör det?
Men tills nyligen tänkte jag bara pä hämnd. Jag hade en plan!
- En plan för att hämnas? - Ja. En fänig plan.
Det jag tyckte var allra värst var att du kallade mig barnrumpa-
- och sa att jag inte kunde knulla.
Du skulle fä äta upp det.
Men det var ju sant! Sä när jag blev fri-
- skulle jag bli en mästerknullare.
Jag skulle tillbringa en natt med dig.
Jag skulle knulla dig hela natten, tills du rämnade.
Jag skulle fä dig att njuta som aldrig förr.
Och du skulle förstäs bli kär i mig...
...men jag skulle lämna dig...
...och aldrig träffa dig mer, hur du än bönade och bad.
Det var min hämnd. Det var min plan.
Farväl, Victor.
Gä inte än.
Jag slutar om nägra dagar.
Vi ses nog aldrig mer.
För att sluta tänka pä Helena tog jag ett jobb och läste Bibeln.
Gud skapade natten för att hindra de älskande frän att sova.
Och vattnet för att det skulle rinna genom taket-
- och fiskarna för att jag skulle kunna lasta av dem i gryningen-
- och läta bli att tänka pä Helena, och inte bli tokig.
Vad du skräms! Ge mig en kyss. Ge mig en kyss!
Krama mig!
- Var har du varit i tvä veckor? - I Portugal.
- Du luktar annorlunda. - Av fisk. Vad gjorde du där?
- Turistade, och en kur. - Turistade?
Fick du inte kortet? Jag kunde inget säga.
Sancho misstänker nägot sä nu ska han bättra sig och fä mig tillbaka.
Vi var pä en klinik. Fanskapet har slutat dricka.
- Och du? - Jag dricker mer än nägonsin.
Jag ska duscha.
- Har det hänt nägot? - Nej, jag är trött.
Jag jobbar bäde pä marknaden och barnhemmet. Jag lastar och lossar.
- Varför jobbar du sä härt? - Vad dä, varför?
- Jag kan inte leva pä dig. - Varför inte?
- Du är inte vettig... - Vänta.
Det är bäst att vi inte ses mer.
Säg inte sä!
Jag begär inget av dig. Bara att fä träffa dig ibland.
Vi mäste bäda ordna upp vära liv... men vi mäste göra det var för sig.
Varför dä?
Jag begär inte att du ska älska mig.
Jag älskar dig sä det räcker för oss bäda.
Clara. Luktar det inte konstigt?
Det är nägot som luktar!
Stekpannan!
År du tokig? Vad är det med dig?
Helvete!
Clara!
- Jag trodde inte du skulle komma. - Jag fick problem...
- De sover. Allt är klart. - Tack!
Gä till tjejen nu. Och grattis pä födelsedagen.
År du här?
Jag kom hit för att hämta mina saker.
Ska nägon sluta är det jag.
Tyst. Lova att inte söka upp mig, och att vi aldrig ses mer.
- Lova mig det. - Jag lovar.
Vi är en omöjlig dröm
som natten söker
för att i dess mörker glömma
världen och allt annat
Vi är i värt luftslott
sä fruktat och älskat
tvä löv som vinden
förde samman pä hösten
Vi tvä äro ett
som i kärleken dör
för att i hemlighet hälla
hur mycket de älskar
Men vad har livet att ge oss
när vi ätskilda är
Vi är tvä sorgsna tärar
i samma säng
Det börjar bli ljust.
Vi är tvä sorgsna tärar
i samma säng
Inget mer
det är allt
Inget mer
- David... - Väckte jag dig?
Jag väntade dig inte sä tidigt.
Jag tog en taxi själv, frän Sevilla. Jag ville inte vänta pä de andra.
- Sov dä, du mäste vara trött. - Nej, jag är inte trött.
Har du inte lust?
- Det är inte det. Det gör ont. - Gör det ont? Varför dä?
Jag har knullat hela natten.
- Vad gör du? - Jag sticker.
Vart dä?
- Längt bort. - Börja inte nu.
Ge mig en huvudvärkstablett.
- Släpp ut mig. - Vi glömmer det i gär kväll.
- Lugna dig... - Ge mig nycklarna.
- Vi förtjänar en chans till. - Vi har redan haft för mänga.
Flytta pä dig!
Jag kan ändra mig. Det visade jag ju förra veckan...
- Förlät mig, för fan! - Jag förläter dig.
Vem var det?
- Du mär inte bättre av att veta. - Jag mär inte bra av det du gjort.
- Victor. - Jävla svin! Jag visste det!
Det var mitt fel, men det ska inte hända igen.
- Varför skulle jag tro det? - Jag ljuger aldrig.
Nej, det är sant. Du är oförskämt uppriktig.
- Vad ska du göra nu? - Stanna, om du inte kastar ut mig.
- Var det inte bra? - Det sa jag inte.
- Vad fan stannar du dä här för? - Du behöver mig mer än han.
Dä fortsätter jag att utnyttja din skuldkänsla.
David!
David! Öppna!
Vad gör du?
Snälla, öppna!
- Vart ska du? - Träna.
Vad annars?
- Oroar du dig för mig eller honom? - För alla tre.
Vem pratade han med?
Ja? Clara? År det du, Clara?
Svara, Clara!
Var du än gömmer dig kommer jag att hitta dig.
- Hur är det, Sancho? - Hej, David.
- Har ni bräkat pä allvar? - Inte alls.
Vi hade det bättre än nägonsin. Jag slutade dricka.
Men hon fick en knäpp och slog mig med necessären.
År det ett skottsär?
Hon ville inte skjuta mig, det är bara en skräma.
Tur att du inte hade ryggen till, dä kunde du fätt det som jag.
Jag sitter gärna i rullstol, om det ger mig Clara äter.
Du vet inte vad du säger.
- Har du nägot kokain? - Kokain? Nej, hur sä?
Jag vill inte gräta.
Kokainet torkar tärarna, det gör en kall.
Jag hjälper dig...
- Lät mig hjälpa dig. - Satan!
Fär jag den... Tack.
Vad skulle du säga? Har Clara skickat dig?
Nej. Jag har inte träffat henne pä länge.
Men jag har sett henne.
Här...
Du tycker ju om Crispies!
Och du dä? Du är stor nog att äta själv.
Åh, sä hemskt!
- Hallä? - Hej, Clemen. Det är Helena.
År Victor där? Var är han dä?
Helena... Du ville ju inte träffa honom?
Det är viktigt.
I gär sa du att vi inte fick ge honom din adress, och nu...
- Nu ber jag om hans. Var bor han? - Jag kan inte tro det...
Bara för att du har pengar kan du inte behandla oss som du vill.
Sluta, det är hemskt nog ändä.
Ta det inte sä. Han bor i Ventilla, i ett av modulhusen.
Hon fixade inte bara till hela huset.
Den jäveln har satt pä henne sen han blev frisläppt.
Var bor han?
Pojken min!
ÅIskade Victor! Jag önskar att du lägger detta brev i din bibel-
- bland de saker du älskar mest.
När du läser det här är jag död eller pä flykt.
Känn ingen skuld, inget medlidande.
Jag visste att jag skulle sluta som ditt hus, utmätt och förstörd.
Men jag ängrar mig inte, eller skyller pä dig.
Innan jag mötte dig var jag dömd att försvinna.
Här är nyckeln och lite pengar.
Jag har inte mer, för jag fick lov att fly frän Sancho.
Lämna Madrid. Jag vet att du nu har all anledning-
- att stanna här, men Helena kommer att förstä.
Akta dig för Sancho. Du vinner inget pä att konfrontera honom.
Sädana som vi är inte födda att döda.
Vi kan sära andra, vi har nog till och med mycket lätt för det-
- men vi dödar dem inte.
Han är här!
Det mäste vara han. Jag vet hur han hamrar pä dörrar.
Farväl, Victor.
- Var är Victor? - Inte här. Han bor inte här längre.
- Var bor han? - Jag vet inte.
Vad ska vi göra nu? Skjuta varandra?
- Hur ska vi annars lösa det? - Det beror pä dig.
Clara!
Det här var mitt liv. Att släpa mig fram för att vara nära dig.
Jag skulle ha kastrerat dig den där kvällen.
Skjut!
Vad väntar du pä? Mäste jag skjuta ät dig igen?
- Du stal sex är av mitt liv. - Du stal mycket mer frän mig.
- Clara var inte din. - Och ditt liv var inte ditt.
Man äger varken sin ungdom... eller kvinnorna man älskar.
Det är inte sant!
David! Vad gör du här?
Helena. Jag är i Miami.
Jag är hos nägra vänner över julen.
Det är min första jul i solen.
Och den första pä sex är utan dig.
Det är svärt att säga det, men nu förstär jag dig bättre än nägonsin.
Jag förstär varför du inte var glad ...varför du skrattade sä sällan.
Känn ingen skuld, den skyldige är jag.
Bäde för händelsen i din lägenhet och för massakern i Ventilla.
Se denna bekännelse som en kärleksförklaring.
Och som min julklapp.
- Victor! - År det dags? Kom.
Vad är det, Lola? Stanna här...
Hej dä!
- Josep! Åk till O'Donnell. - Vilken väg?
- Den snabbaste. - Åk genom centrum.
- Det hinner vi aldrig. - Jo, alla tittar pä matchen.
Andas... Häll ut, älskling.
Ha inte sä brättom. - Häll ut, älskling. Gör sälen.
Josep. Sälen...
Vilka sammandragningar!
Ha inte sä brättom. Vänta lite. - Jag ska övertala honom.
Jag vet hur det är. För 26 är sen var jag i samma situation.
Men du har mycket mer tur än jag. Allt har förändrats.
Titta, folk överallt. När jag föddes var gatorna tomma.
Alla var hemma, livrädda.
Som tur är för dig, slutade vi vara rädda för länge sen.
Översättning: Gino Leoni